צפה בנושא הקודם :: צפה בנושא הבא |
מחבר |
הודעה
|
חיים יטיב דובר של `נקים`
![דובר של `נקים` דובר של `נקים`](kite4.gif)
![](images/avatars/1643388482538cc07b85f91.jpg)
הצטרף: 23 ינו' 2006 הודעות: 1010
|
פורסם: חמישי 01.11.07 23:05 נושא ההודעה: השופט סלים ג'ובראן התבלבל בן קובה לישראל - מן הראוי שהשופט סלים ג'ובראן ישוב ללימודים |
|
|
מצורפת מטה אחת ההחלטות לדעתי העלובות והמטופשות אשר יצאו לאחרונה מבית המשפט העליון, בהחלטה זו השופט ג'ובראן מציין כדלקמן "טענתו העיקרית של המבקש הינה שהדיסק הקשיח נתפס בעקבות צו חיפוש בתפיסה בלתי חוקית ועל כן התפיסה כולה בטלה ומבוטלת. בעיקרן מדובר בשאלות עובדתיות, אשר אמורות להתברר במסגרת שלב המשפט שאמור להתנהל כנגד המבקש אם וכאשר יוגש כנגדו כתב אישום. היה ובית המשפט יקבע כי אכן נפל פגם בתפיסת הראיה, אזי הוא שייקבע באם יש מקום להחזיר את הראיה בשלמותה לבעליה."
מה אומר לנו השופט "המלומד" במילים אחרות, המשטרה תוכל לתפוס מה שנראה לה ואיך שנראה לה אצל כל אחד ללא צו או עם צו מזוייף, אין שום בעיה, כל עוד היא לא תגיש כתב אישום אין מי שיוכל לטעון כנגד זה כי כאן זה קובה ולמשטרה הכל מותר בגיבוי בית המשפט העליון.
פני המדינה כפני שופטיה, אין פלא שאנחנו נראים כמו רפובליקת בננות עם שופטים מהסוג הזה.
להלן ההחלטה:
בבית המשפט העליון
רע"פ 770/07
בפני:
כבוד השופט ס' ג'ובראן
המבקש:
משה הלוי
נ ג ד
המשיבה:
היחידה הארצית לחקירות הונאה
בקשת רשות ערעור על החלטתו של בית המשפט המחוזי בתל-אביב מיום 10.1.07 בב"ש 93750/06 שניתנה על-ידי כבוד השופטת י' שיצר
בשם המבקש:
עו"ד בועז גוטמן
בשם המשיבה:
עו"ד אורי כרמל
החלטה
בקשת רשות ערעור על החלטת בית המשפט המחוזי בתל-אביב-יפו בב"ש 93750/06 מיום 10.1.2007, אשר דחה ערר על החלטת בית משפט השלום בתל-אביב-יפו מיום 29.10.2006 ולפיה הוטל על המשטרה להחזיר למבקש פריטים שונים שנתפסו בחיפוש בבית הוריו של המבקש, פרט לדיסק קשיח מקורי. בקשת רשות הערעור הינה מכוח סעיף 38א(ב) לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ"ט-1969.
המבקש הוא בעל אתר חדשות באינטרנט, הכותב ומסקר תחומים שונים. המשיבה ייחסה למבקש חשד לביצוע עבירה לפי סעיף 352 לחוק העונשין, התשל"ז-1977. לפי טענת המשיבה החקירה כנגד המבקש החלה ביום 29.8.2006 לאחר שעל פי החשד פירסם הוא באותו היום את שמה של המתלוננת כנגד השר חיים רמון בהליך הפלילי שנתקיים נגדו, וזאת בניגוד לצו איסור פרסום אשר היה קיים באותה עת.
ביום 18.9.2006 עצרה המשטרה את המבקש ותפסה פריטים שונים השייכים לו וביניהם דיסק קשיח של מחשב (להלן: הדיסק הקשיח). בא-כוח המבקש פנה לבית משפט השלום בתל-אביב-יפו וביקש ממנו שיורה להחזיר לידי המבקש את התפוסים שבידי המשטרה.
ביום 29.10.2006 נעתר בית משפט השלום (כבוד השופט ג' נויטל) למרבית בקשתו של המבקש וקבע בהחלטתו, כי מרבית התפוסים, מלבד שקית ובה כדורי נשק קל, וכן הדיסק הקשיח, יוחזרו לידיו של המבקש. באשר לדיסק הקשיח, הורה בית המשפט כי היה והמבקש ירצה בכך, אזי יוכל להעתיק במלואו את הדיסק הקשיח ואילו בידי המשיבה יישאר הדיסק הקשיח המקורי. את החלטתו זו נימק בית משפט השלום בנימוק שאם יוגש כתב אישום, יש לוודא כי ההליך לא ייפגע מבחינה ראייתית.
על החלטת בית משפט השלום הגיש המבקש ערר לבית המשפט המחוזי בתל-אביב-יפו. בא-כוח המבקש ביקש להורות על החזרת הדיסק הקשיח לידי מרשו, ולא להסתפק בהעתק שהוצא והומצא לו על ידי המשטרה, שכן מדובר בדיסק יקר, אשר עליו קבצים רבים להם הוא זקוק, לרבות קבצים שלטענתו לא ניתנים להעברה. בא-כוח המבקש מפנה לכך שהחומר נתפס בעקבות צו חיפוש בתפיסה בלתי חוקית, ועל כן התפיסה בטלה ומבוטלת.
בית המשפט המחוזי (כבוד השופטת י' שיצר) קבע שבמקרה הנוכחי יש לאזן בין הצורך להגן של זכויות הפרט של המבקש, ובניהן הזכות לשמור על צנעת חייו, וכן הימנעות מפגיעה בקניינו, לבין הצורך שהמידע המפליל יישמר בדיסק הקשיח המקורי. בית המשפט הציע למבקש כבר בתחילת הדיון, כי בשלב זה יסתפק בקבלת העתק של הדיסק הקשיח, או יקבל לידיו את החומר המקורי ולא יתנגד כי המשטרה, בבוא העת, תציג עותק מהדיסק הקשיח, בכפוף לכך שהוא לא יטען כי העותק אינו מתאים למקור, אך המבקש סירב. בית המשפט המחוזי החליט אפוא לדחות את הערר. יחד עם זאת קבע בית המשפט, שהמבקש רשאי לבחור בין העתקת כל החומר אשר על הדיסק הקשיח, שיישאר ברשות המשטרה וקבלת ההעתק לרשותו, וזאת בנוכחות מומחה מטעמו אם ירצה בכך, ובין העתקת כל החומר המצוי על הדיסק הקשיח על ידי המשטרה, אף זאת בנוכחות מומחה מטעמו אם ירצה בכך, וחתימתו יחד עם בא-כוחו על התחייבות כי מדובר בהעתק מדויק ומתאים למקור וכי הוא לא יעלה טענות כי אין התאמה בין הדיסק המקורי להעתקו.
מכאן בקשת הרשות לערעור שבפניי, בגדרה טוען בא-כוח המבקש כי המקרה מעורר שאלות משפטיות בעלות חשיבות עקרונית משפטית וציבורית החורגת מהעניין שיש לצדדים הישירים בהכרעה שבמחלוקת. טוען בא-כוח המבקש כי טעה בית המשפט המחוזי כאשר דחה את הערר והציב בפני המבקש ובא-כוחו דרישה בלתי סבירה לחתום על התחייבות בפני המשיבה כי העתק הדיסק הקשיח שתעשה המשיבה לעצמה הינו העתק מדויק ומתאים למקור, וחתימה על התחייבות שלא להעלות טענות כי אין התאמה בין הדיסק הקשיח המקורי להעתקו. מדובר בדרישה בלתי סבירה ובלתי חוקתית משום שמדובר ב-28 מיליון דפי מידע מתוכם המשיבה נזקקת ל-4 עמודים לכל היותר. מה עוד, שהמיומנות של המשיבה בהעתקה ובשמירה איננה גבוהה ולאור ידיעת המבקש, כי כוננים שברשות המשיבה ניזוקו על תכולתם.
מנגד, טוענת המשיבה כי אין בהמשך החזקת התפוס כדי לגרוע באופן מהותי מזכויות המבקש, שכן ניתנה לו הזדמנות להעתיק את חומר המחשב במלואו ואף לקבל את המקור בתנאים מסוימים כאמור והמבקש אכן מימש את זכותו להעתיק את החומר. הבקשה מבוססת על טענות שבעובדה אשר טרם הוכחו בהליך כלשהו ולא בא זכרן בהחלטה נשוא הבקשה. בנסיבות אלה אין בסיס עובדתי המאפשר דיון בערכאה שלישית בשאלות המשפטיות שנוסחו בבקשה. זאת ועוד, שאלות של קבילות ראיות בהן דנה הבקשה, עניינן לשלב המשפט – אם וכאשר יוגש כנגד המבקש כתב אישום ולאחר שתיקבע תשתית עובדתית – בכל הנוגע לדרך השגת הראיה ולא לשלב מקדמי זה.
דין בקשת רשות הערעור להידחות.
הלכה היא, כי אין מעניקים רשות לערעור שני, אלא אם כן עולה טענה בעלת חשיבות כללית, בין משפטית ובין ציבורית (ראו 103/82 חניון חיפה בע"מ נ' מצת אור (הדר חיפה) בע"מ, פ"ד לו(3) 123 (1982)). בענייננו, בקשת רשות הערעור למעשה אינה מעוררת כל שאלה משפטית עקרונית שכזו והמבקש לא הצביע על עילה המצדיקה דיון "בגלגול שלישי". מסיבה זו בלבד, דין הבקשה להידחות.
למעלה מן הצורך יש לציין כי גם לגופו של עניין דין הבקשה להידחות. טענתו העיקרית של המבקש הינה שהדיסק הקשיח נתפס בעקבות צו חיפוש בתפיסה בלתי חוקית ועל כן התפיסה כולה בטלה ומבוטלת. בעיקרן מדובר בשאלות עובדתיות, אשר אמורות להתברר במסגרת שלב המשפט שאמור להתנהל כנגד המבקש אם וכאשר יוגש כנגדו כתב אישום. היה ובית המשפט יקבע כי אכן נפל פגם בתפיסת הראיה, אזי הוא שייקבע באם יש מקום להחזיר את הראיה בשלמותה לבעליה.
גם בכל הנוגע לפגיעה הנטענת בזכויותיו של המבקש כתוצאה מהמשך החזקת הדיסק בידי המשטרה, איני רואה כל מקום להתערב בהחלטת בית המשפט המחוזי. שני הפתרונות אותם הציע בית המשפט שומרים כראוי על האיזון בין זכויותיו של המבקש והאינטרס הציבורי שבשימור הראיה, אינטרס אשר עלול להיפגע באם יועבר הדיסק הקשיח עצמו לידי המבקש (ראו בש"פ 4077/06 שוורץ נ' מדינת ישראל (לא פורסם, 11.6.2006)).
אשר על כן, הבקשה נדחית.
ניתנה היום, י"ט בחשון תשס"ח (31.10.2007).
ש ו פ ט
_________________________
העותק כפוף לשינויי עריכה וניסוח. 07007700_H05.doc שצ
מרכז מידע, טל' 02-6593666 ; אתר אינטרנט, www.court.gov.il
http://elyon1.court.gov.il/Files/07/700/007/h05/07007700.h05.HTM _________________ הצטרפו לערוץ של נקים בטלגרם להתעדכן:
https://t.me/Nakim_org_Ch
הסקר קובע: רוב הציבור בישראל סבור שהשחיתות פוגעת בחייו היום יומיים,
חתום על העצומה נגד שחיתות הממסד ומערכת המשפט והצטרף ל"נקים"
ניתן להשיג את חיים יטיב הדובר של ארגון "נקים" באמצעות טלגרם @HaimYativ או דוא"ל haim@nakim.org
השופט מישאל חשין:המלחמה בשחיתות היא מלחמה להגנה עצמית בה לא לוקחים שבויים![Evil or Very Mad](images/smiles/frocket.gif)
|
|
חזרה למעלה |
|
![](templates/subSilver/images/spacer.gif) |
|
מהארץ אורח
|
פורסם: שישי 14.12.07 9:58 נושא ההודעה: המשטרה יוזמת חוק לחיפוש סמוי בבתים |
|
|
עדכון אחרון - 06:36 14/12/07
הסנגורים
המשטרה יוזמת חוק לחיפוש סמוי בבתים
מאת יובל יועז
"הארץ" מפרסם בראשונה, כי מדובר בחוק שיאפשר חיפושים סמויים בלא נוכחות בעל הבית ובדיעבד אפשר שהחשוד לא יקבל הודעה על החיפוש או על חפצים שנלקחו
תגיות: הסנגוריה הציבורית, חיפושים, משטרה, זכויות אדם
נסו לדמיין את המצב הבא: בלשים עורכים תצפית על הרגלי היציאה שלכם מביתכם ובאחד הימים, זמן קצר אחרי יציאתכם מהבית, מתפרצים שוטרים באופן סמוי לביתכם, מחפשים בין חפציכם האישיים, מעתיקים מסמכים וחומרי מחשב, נוטלים אי-אלו חפצים המוגדרים מעתה "ראיות" ועוזבים את המקום בלא להותיר סימן. יש אפשרות - אם התיק נגדכם ייסגר בלא כתב אישום - שלעולם לא תדעו שנערך חיפוש בביתכם, תוך הפרת הזכות החוקתית לפרטיות.
זה אינו חלום בלהות, זאת יוזמת חקיקה של המשטרה, הנדונה כעת בוועדה בין- משרדית העוסקת בהצעות לשינוי החוקים הנוגעים לאמצעי אמצעי חקירה משטרתיים. גולת הכותרת של ההצעה היא מתן אפשרות לערוך חיפושים סמויים, הנחשפת כאן לראשונה. החיפושים הסמויים אמורים להיערך בלא נוכחות בעל הבית ואפשר שגם בדיעבד לא יקבל החשוד הודעה על החיפוש או על החפצים שנלקחו.
בראש הוועדה עומדת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לעניינים פליליים, עו"ד רחל גוטליב, וחברים בה נציגי משרדי המשפטים, האוצר, ביטחון פנים, ראש הממשלה וכן רשויות המסים, ניירות הערך וההגבלים עסקיים, המשטרה והסנגוריה הציבורית. נציג השב"כ בוועדה במעמד של משקיף.
המתנגדת היחידה: הסנגוריה הציבורית
הוועדה הוקמה בעקבות דו"ח ועדה בראשות השופט המנוח דב לוין מ-1996, שהציעה שינויים במטרה לייעל את אמצעי החקירה. זאת, תוך יצירת איזונים בין דרישות החקירה, לבין הזכות לפרטיות ולחסיונות של אנשי מקצוע. הוועדה הציעה לאפשר באופן מוגבל חיפושים סמויים.
בין החברים בוועדה, הסנגוריה הציבורית היא המתנגדת היחידה להצעה. "ההצעה תפגע באופן קיצוני ובלתי מידתי בזכויות חוקתיות של האזרחים לטובת צורכי החקירה", אומר נציג הסנגוריה בוועדה, עו"ד גיל שפירא, "יעתיקו לך מסמכים מהמחשב, יחטטו לך במגירת התחתונים, בירחונים הפורנוגרפיים ואתה לא תדע לעולם. מבהיל".
ואכן, לפי החוק כיום, ככלל, חיפושים ייערכו רק לאחר קבלת צו משופט, למעט במקרים חריגים שבהם יש לשוטר יסוד סביר להניח שמתבצע פשע בדירה או תוך כדי מרדף. החיפוש צריך להיערך בפני שני עדים, אלא אם שופט אישר למשטרה לערוך את החיפוש בלא נוכחותם ועל המשטרה לערוך רשימה של החפצים שנתפסו - רשימה שלבעל הבית זכות לקבל העתק שלה.
החיפוש הסמוי יתאפשר במסגרת חקירת כל פשע
ועדת לוין ביקשה למצוא איזון חדש בין זכויות האדם - לפרטיות, לחיים ולקניין - לבין צורכי החקירה, כמה שנים אחרי עיגון הזכויות הללו בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. בארה"ב, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001, רשויות החוק יכולות לערוך חיפושים סמויים, אבל רק בחקירות על עבירות הקשורות בטרור. גם במקרים כאלה, הרשויות חייבות להודיע למי שנערך אצלו חיפוש בתוך חודש לאחר החיפוש.
בישראל ההצעה גורפת יותר - החיפוש הסמוי יתאפשר במסגרת חקירת כל פשע. הוועדה אף בוחנת אפשרות לערוך "חיפוש סמוי" גם בחומרי מחשב, בלא פריצה פיסית לביתו של החשוד, אלא מרחוק, באמצעות רשתות מחשבים, גם זאת בלא ידיעתו של הנחקר, לפני או אחרי המעקב.
ועדת לוין שללה את האפשרות לבצע חיפוש אצל בעלי מקצועות שחל עליהם חיסיון - עורכי דין, רופאים, פסיכולוגים ועיתונאים. אולם ההצעה הנוכחית מתירה אפשרות לערוך גם בבתיהם של בעלי מקצועות אלה, באופן שעלול לפגוע בפרטיותם של צדדים שלישיים, שכלל אינם נחקרים.
"חיפוש סמוי כזה", אומר שפירא, "חושף בפני רשויות החקירה לא רק את החשוד שאצלו נערך החיפוש, אלא את כלל לקוחותיו, שאין להם דבר עם פעילות עבריינית. בעל המקצוע כלל לא יידע על החיפוש ולא יוכל לעמוד על זכויותיהם של מטופליו לחיסיון".
http://www.haaretz.co.il/hasite/spages/934640.html |
|
חזרה למעלה |
|
![](templates/subSilver/images/spacer.gif) |
|
|
|