ג´ טבת ה´תשס"ו ,
3/1/2006

כתבות
יומן

הרפסודה האילתית של מרטין
שלאף
עמרי שרון הורשע
השבוע בפרשה הפחות חמורה מבין "פרשיות שרון". פרשת סיריל
קרן, שבה מדובר על חשד לשוחד, עדיין נחקרת. מי עומד מאחורי
המיליונים שהזרים סיריל קרן למשפחת שרון, ומה לכאורה הוא
היה עשוי לקבל בתמורה? גילויים חדשים שלא פורסמו

אבירם
זינו

החלק הידוע ב'פרשת סיריל קרן' הוא שידיד של
שרון, איש עסקים שאין לו שום אינטרס בישראל, העמיד לרשות
משפחת שרון הלוואה של מיליון וחצי דולר. החלק הנסתר הוא
חשד, שקרן היה רק צינור להעברת הכסף, והנותן האמיתי הוא
מרטין שלאף, בעל הקזינו ביריחו. האם היה משהו ספציפי
שהוא היה עשוי
לבקש בתמורה?

חלק זה של הפרשה מתחיל בראשית שנת 2001. רו"ח
משה ליאון (היום יו"ר רכבת ישראל) מתווך בין שניים
מלקוחותיו - קבוצת איגרא באילת, בעליה של רפסודה בשטח של
כ-1,500 מ"ר באזור נמל אילת, ומרטין שלאף, מבעלי קבוצת
קזינו אוסטריה–פלשתין, המחזיקה בקזינו ביריחו. התוכנית
אמורה היתה להפוך את הרפסודה לתחנת עגינה בעבור ספינות
"שאטל", שישמשו כמוניות ימיות אל ספינת ההימורים הגדולה של
שלאף המשייטת בתחום ה"משולש", אזור מפגש הגבולות בין ירדן,
ישראל ומצרים שבו מותרת פעילות הימורים.

מבחינתה של קבוצת איגרא היה מדובר בלא יותר מעסקת
שכירות. הם הסכימו לפנות את כל השוכרים שפעלו בשטח הרפסודה
באותה עת כדי להסב את הרפסודה לאזור המתנה מפואר למהמרים
המיועדים. כדי לבצע את התוכנית נדרשו אישורים סבוכים
ממינהל הספנות, מהחברה הכלכלית לאילת, מהמטה ללוחמה בטרור
וממשרד התחבורה. בנוסף, באותה העת גם החלו להפעיל צווי
סגירה נגד ספינות ההימורים שפעלו באזור אילת
בלא היתר,
והעניין הפך רגיש ומסובך יותר.

כאשר שאלו אנשי קבוצת איגרא על האישורים
הדרושים, נאמר להם כי הכל נמצא בטיפולם של מקורבי שלאף.
העסקאות נעשו ישירות בין יואב איגרא ובין מרטין שלאף, אך
נחתמו באמצעות חברת קש שהקים שלאף, 'אילת סרביסס', אשר
בעלת המניות היחידה בה היתה חברת קש נוספת, MMA
HOLDING LTDמאיי הבתולה הבריטיים, חברה שאוזכרה
מאוחר יותר בפרשת סיריל קרן.

מינהל הספנות מתנגד

ב-23 בדצמבר 2001 מבשר עו"ד וייסגלס בכתב
לאנשי קבוצת איגרא על "תחילת פעולות ההתאמה של הרפסודה" -
השגת האישורים בלשון פשוטה. זה קורה 24 ימים לפני שסיריל
קרן נחלץ לעזרת משפחת שרון ומלווה להם מיליון וחצי דולרים,
או  לפי החשד של התובע האוסטרי ג'ראלד יארושץ' - משמש
צינור להעברת הכספים ממרטין שלאף לאריאל שרון.

פרטים אלו משמעותיים ביותר, שכן הטענה העיקרית
של שרון ומקורביו כנגד חשד השוחד בפרשה זו, היתה כי לסיריל
קרן אין כל אינטרס עסקי בישראל. מאז הועלו השערות רבות
בדבר אינטרסים עקיפים או נסתרים של סיריל קרן בישראל, אבל
עובדה אחת ברורה לחלוטין: למרטין שלאף יש עניין עסקי מובהק
בארץ. סמיכות התאריכים של הפרשה האילתית ושל הזרמת הכסף
דרך סיריל קרן עשויה להצביע על האינטרס הספציפי, כמו גם
המשך ההתגלגלות של הסיפור כפי שנראה להלן.

מרטין שלאף, איש עסקים אוסטרי,  מחזיק
באמצעות קזינו אוסטריה–פלשתין בקזינו ביריחו, ובזכויות
בלעדיות להקמת בתי הימורים ברשות הפלשתינית בשני העשורים
הקרובים. הקזינו ביריחו גלגל סכומי כסף גבוהים במיוחד,
ונחשב למכרה זהב עד שנסגר בתחילת האינתיפאדה השנייה בשנת
2000. האינטרס של שלאף ביריחו הוא מובהק ובולט לעין, בולט
מדי. לא כך הוא
הסיפור באילת.

"אנחנו נדחוף את זה", אמרו היועצים של שלאף,
לדברי מיקי חברוני, מנכ"ל קבוצת איגרא. בין היועצים של
שלאף הוא מזכיר את עו"ד וייסגלס ואת יעקב ברדוגו, מנכ"ל
מפעל הפיס. ואכן היה מה לדחוף. מינהל הספנות התנגד מסיבות
בטיחותיות, וגורמים במינהל אומרים עד היום שאינם מוצאים
סיבה מדוע לסכן אזרחים בהפיכת רפסודה למעגן, בעוד נמל אילת
נמצא מטרים ספורים בלבד מתחנת העגינה המיועדת.

מה לחש בעניין זה וייסגלס לשרון אנחנו כמובן לא
יכולים לדעת, לבד מן העובדה שמדובר באיש הקרוב ביותר
לאוזנו של שרון. אבל קטע אחד של מסע הלחצים מתועד בכתב.
ראש עיריית אילת דאז, גבי קדוש (חבר מועצת העיר בהווה),
כתב מכתב לשר התחבורה עם העתק לראש הממשלה. במכתב מתאר
קדוש את "קזינו אוסטריה" כ"חברה אוסטרית ממלכתית", וטוען
שהתנגדות מינהל הספנות היא לא עניינית ומונעת על ידי
גורמים זרים. בשיחה איתי השבוע טען קדוש שהוא לא זוכר את
הפרשה. כשניסיתי להזכיר לו מספר פרטים הוא דחה אותי, ואמר:
"אני לא מכיר אותך". כשהתעקשתי לדעת מדוע נשלח העתק של
המכתב לראש הממשלה שרון, איך יוצא שחברת קזינו הופכת לחברה
ממלכתית, ולמה התכוון באומרו "שיקולים זרים הניעו את מינהל
הספנות", הוא ביקש לסיים את שיחת הטלפון.

במשך כשנה וחצי שילמה החברה של שלאף את דמי
השכירות לקבוצת איגרא למרות שהרפסודה טרם הופעלה, תוך
התמשכות המאמצים להשיג אישור הפעלה.

ואז, בסביבות חודש מאי 2003 התלקחה פרשת שרון
והסתבכה עם חקירת פרשת האי היווני, אז גם נשלחה בקשת חיקור
דין לאוסטריה, ועניין חברות הקש הקשורות בספינת ההימורים
באילת עלה בחקירות המשטרה. במקביל, שלאף משך את ידיו מכל
העניין האילתי, והפר את החוזה עם חברת איגרא. באותה עת
שלאף גם מכר את דירתו בהרצליה, ומאוחר יותר - כפי שמתפרסם
כאן לראשונה - מכר גם את אחזקותיו בקזינו ביריחו. חברת
איגרא הגישה
תביעה משפטית נגד שלאף, וזו תלויה ועומדת עד היום.

"למרטין אין מייצגים בארץ"

"אתם מתעסקים בתביעות שכירות?", היתמם עו"ד
דובי ויסגלס כשהזכרתי את תביעתם של אנשי "הרפסודה הלבנה"
מאילת. "אני לא מייצג את מרטין בנושא הזה, ובכלל אין לו מייצגים
בארץ". על העובדה שחתימתו מופיעה על מסמכים רבים בפרשה,
הוא הגיב:
"בכל מקרה, יש לו איש יחסי ציבור בווינה, כדאי שתפנה
אליו".

משה ליאון, מקורבו של אביגדור ליברמן שר
התחבורה דאז, הודה כי הוא אכן קישר בין הגורמים, אך לטענתו
מעולם לא ייצג את ענייניו של שלאף בישראל. גם הוא סירב
לענות לשאלות בנושא, ורק ציין שלדעתו "אין קשר בין הפסקת
פעילותו של שלאף באילת לבין פרשת סיריל קרן".

אנחתו של התובע האוסטרי נשמעה היטב בשיחת
הטלפון כשצירוף השמות שרון ושלאף הוזכרו. התובע הבכיר
האוסטרי ג'ראלד יארושץ', העומד בראש החקירה בתיק, ביקש
לפתוח חקירה עצמאית מאחר ונואש לדבריו מן הסחבת בחקירה
המתנהלת בישראל, ומאחר וקיים חשד סביר כי שלאף, אזרח
אוסטריה, מעורב בפרשה. "יש חשד סביר מאוד למתן
שוחד",  אומר יארושץ', "אחרת איך ניתן להסביר מדוע
סכומים כה גבוהים הגיעו לידי משפחת שרון דרך בנק בוואג'
בווינה?". הוא אף הוסיף כי "ההסברים שניתנו על ידי משפחת
שרון בלתי מספקים ולוקים בחסר. הצעד המתבקש עכשיו הוא
לתחקר את מרטין שלאף", סיכם.

טענות רבות הועלו כנגד שרון, על כך שניסה לפזר
ערפל על החקירות נגדו באמצעות תוכנית ההתנתקות. ככל שקשה
להאמין שתוכנית כל כך דרמטית נהגתה ובוצעה רק כדי לבנות
מסך ערפל, הנסיגה ה"בלתי נחוצה", לדברי בכירים במערכת
הביטחון, מצפון הרצועה, מעלה תהיות.

עו"ד דב וייסגלס – הידוע בציבור כיועצו של ראש
הממשלה, אך מתואר ע"י מנכ"ל חברת איגרא כ"יועצו של מרטין
שלאף" – התפאר כזכור בפני עיתונאים כי הוא שבישל את תוכנית
ההתנתקות. השבועון 'פלשתין השבוע' פרסם בקיץ שעבר ידיעה על
הקמת קזינו בשטחי היישובים שיפונו בדרום הרצועה, ואף הופיע
שם פרסום מטעם משרד התיירות הפלשתיני. מאוחר יותר דיברו
אנשי עסקים פלשתינים על מיזמי תיירות באזור אלי-סיני, וכן
הוזכרה אפשרות של הקמת קזינו שם.

עם פרסום החשדות נראה כי שלאף משך את ידיו גם
מכאן. פתאום, בצורה לא אופיינית להתנהלות הדברים ברשות,
נעלמו גם השמועות. בכירים בממשל הפלשתיני נמנעים מלדבר על
הנושא. כאמור, גורם המעורב בפרשה מסר כי שלאף "מכר את
אחזקותיו בקזינו ביריחו". דיאנה בוטו, יועצת התקשורת ואשת
אמונו של מוחמד דחלאן, אמרה ל'מקור ראשון' כי "אין כל
כוונה להקים קזינו בעזה, וכל  תוכנית שהיא בנוגע
לתיירות ברצועה מוקפאת כרגע".

משפט הציבור

בנימוקים שפרסם היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז,
לסגירת התיק של פרשת האי היווני, הוא סיכם את הבעייתיות
שבפרשה: "החלטה של תובע על אי העמדה לדין בהיעדר ראיות
מספיקות, אין בה משום קביעה - כעניין של ממצא פוזיטיבי
אובייקטיבי -  כי לא
נעשו מעשים לא חוקיים על-ידי החשוד; כל
שהחלטה כזו משמיעה הוא, כי מסכת הראיות שנפרסה לעיני
התובע,  אינה עולה כדי אפשרות סבירה להרשעה במידת
הוודאות הנדרשת במשפט פלילי". כאן מגולם כל הסיפור. שופט
בריטי חריף אמר פעם כי בשיטת המשפט שלנו אין מרחק גדול
בינו לבין שופט כדורגל. אין לו שום כלים לדעת עם מי הצדק,
וכל תפקידו הוא להכריע למי משני הצדדים יש עורך דין טוב
יותר.

שאלתי את עו"ד אבי אלתר, יועץ המיסוי של שלאף
בארץ, על עסקיו של שלאף בישראל ואחזקותיו בקזינו. תשובתו
היתה  כי הוא מחויב בחיסיון בעניינים שבין עו"ד
ללקוח, והוסיף כי "אני רק יכול לומר שכל פעילותו נעשית
באישורי כל הרשויות הנוגעות בדבר, והוא מטופל על ידי מיטב
עורכי הדין, ואישוריו מושגים מראש".

הכול חוקי, או חוקי לכאורה, כל עוד מדובר
במערכת המשפט. כאשר מדובר בנבחרי הציבור, הכללים שונים.
השופט הוא פתק הבוחר. לצערם של 8,000 תושבי גוש קטיף שפונו
מביתם, הם דנו את שרון לכף זכות בקלפי של ינואר 2003,
משפטו החוזר יהיה רק ב-2006.

בוקסה: פרשת סיריל קרן, תזכורת:

תחילתה של הפרשה בפריימריס לליכוד בשנת 1999.
שרון גייס כספים בעזרת חברת 'אננקס מחקרים', מבקר המדינה
פסק כי עליו להחזיר את הכסף, ובניו הדואגים נחלצו לסייע לו
ולקחו הלוואה מבנק לאומי בשדרות תוך משכון חוות השקמים.
אלא שהחווה היתה ממושכנת כבר, והבנק דרש את החזרת הכסף.
הילדים קיבלו סכום של כמיליון וחצי דולר מידיד ותיק של
האב, איש העסקים האפריקני סיריל קרן, דרך בנק בניו יורק
ישירות לחשבון בבנק דיסקונט בתל-אביב, וסכום זה שימש
כבטוחה להלוואה שלקחו בסך 4.2 מיליון שקלים כדי לפדות את
ההלוואה בבנק לאומי. הסכום לטענתם התקבל כהלוואה חברית
מקרן שאין לו עניין עסקי בישראל. אלא שיש גבול ליכולת
לכסות הלוואה בהלוואה, ולפרוע את ההלוואה השנייה באמצעות
הלוואה שלישית. בנובמבר ודצמבר 2002 הועברו סכומים גבוהים
לחשבונו של גלעד שרון מבנק באווג' בווינה, והצטברו לסכום
ההלוואה שקיבלו מסיריל קרן, והוא החזיר את הכסף לקרן.

17/11/2005

1. לח
חפש
hbfgb ,
12/13/2005

סגור

כתבות
יומן

מאמרים

נגד
הרוח

צור
ארליך

אקטואלי

הכל
פוליטי

איש 1

חוק
וצדק

תיק
החוץ

בשוליים

מאחורי
הקווים

שומר
מסך

הפרעות
בתקשורת

אודות האתר

חתמו על מנוי

צור קשר

פרסם אצלנו

תנאי השימוש
באתר